Josefin

//hämdnatt// av //C//atherine Macphail
"- Spökar det verkligen på den här skolan? frågade den nya tjejen. Nicola såg på henne med ett leende. -Förlåt, men jag har glömt bort vad du heter nu igen Destiny. jag heter Destiny"(inledning)

1.‍‍‍‍‍Boken börjar inte så läskig, och det tar en stund innan det blir kuslig stämmning eftersom man vet att det var dem som "skulle" göra allt det läskiga mot Destiny.

‍‍‍‍‍ 2.(händelse 1)"Hon uppfattade en rörelse strax bakom sig och stelnade till. Hon ville inte vända på huvudet, men hon visste att hon måste. Plötsligt gled något kallt över hennes kind. Hon skrek till och snudde runt." - Det här är en sån händelse där jag nog hade blivit rädd, men jag uppfattar det som halvläskigt eftersom det kan vara en kompis eller något annat. (händelse 2) "Plötsligt gav Destiny ifrån sig ett gällt skrik och pekade på whiteboardtavlan."Kolla!" De tittade på orden som stod skrivna där. Akta dig, Nicola. Jag är på väg." - Här hade jag också blivit rädd, men här kan det också vara någon kompis eller något. - Det fanns inte så många läskiga händelser, men dessa var läskigast.

3. (brevet "Nicola")
Hej! Som du kommer ihåg så skulle vi till skolan, men allt blev inte riktigt som vi ville. Det började med att vi var i skolan och allt var som planerat (tror jag, en mobil börjar spela musik lite då o då och klassrummet 1c var öppet. Det hade vi inte planerat, men det var säkert Soo.) vi skulle försvinna en efter en och Destiny fattade inget hon trodde att det är den där läraren och vaktmästaren som spökade. Men allt började bli konstigare efter ett tag. Vi försvann som planerat, men det där på tavlan vad var det. Det stod ”Akta dig, Nicola. Jag är på väg” Det skulle ha stått Akta dig, Destiny. Jag är på väg. Det var Destiny vi skulle skrämma inte mig. Jag fattade ingenting. Ville dem skrämma mig. Eller ville dem bara skrämma Destiny med att det inte bara var hon som var hotad. Då trodde jag att det var det med Destiny. Men inte nu. Jag tror inte det med att dem ville skrämma mig ihäller. Jag tror det är… Destiny. Varför? Jo det ska jag berätta för dig. Det tog ett tag innan jag kunde lista ut det men jag tror att hon ville skrämma oss från början och att det var därför hon föreslog massa grejer som t.ex. att vi skulle till skolan. Men varför? Det vet jag inte riktigt, men det måste vara så. När hon fick reda på att vi ville skrämma hon så gick hon bara utan att ens be mig att säga förlåt. Alla gick och till sist var jag alldeles ensam, utan någon att prata ‍‍‍‍‍med. Medans jag gick runt i korridoren uppfattade jag en rörelse strax bakom mig och stelnade till. jag ville inte vända på huvudet, men jag visste att var tvungen. Plötsligt gled något kallt över min kind. Jag kommer ihåg att jag skrek till och snodde runt. Och där stod hon som om det vore mig hon ville ha.. läraren! Jag visste inte vad jag skulle göra så jag sprang där ifrån. Skulle jag stannat kvar? kanske. Det kanske hade löst al ‍‍lt. Men jaja.. Det blev som det blev.// Nicola

//Hämndnatt // av: Catherine MacPhail Allt börjar med att det börjar en ny tjej i klassen (Destiny) - **punkt -**Nicola och hennes vänner bestämmer sig för att spela henne ett litet spratt. På natten beger de sig till skolan där det sägs att en lärare och en vaktmästare spökar, men det tror ju inte Nicola på så __dem__ (de) ska försöka skrämma Destiny själva. De hade tänkt att en skulle försvinna lite då och då. Men allt blir såklart **(stryk såklart)** inte som __dem__hade tänkt, **punkt** en mobil börjar spela musik, det skrivs (lägg till **en)**massa på tavlan **(stryk** m.m.) **punkt - stor bokstav** först tror Nicola att det är Soo som ville __skrämma till det__ (ordval,stryk //till det//) ännu mer. Men snart går det inte att förklara allt som händer. En händelse jag fastnade för i boken var när Nicola hade blivit lämnad ensam i skolan mitt i natten: ” Hon uppfattade en rörelse strax bakom sig och stelnade till. Hon ville inte vända på huvudet, men hon visste att hon måste. Plötsligt gled något kallt över hennes kind. Hon skrek till och snodde runt. Och där stod hon.. läraren”

Jag tyckte att bokens handling var bra. Boken skulle vara läskig, men jag uppfattade inte den som läskig. Mer som spännande. Man fick läsa ganska långt in i boken innan det ”läskiga” kom. Men medans man läste så ville man bara läs mer. ‍‍